Първи символ - въведен. - Барбър!
Като отидеш там, ще дадеш ли това на Даниел?
Сър? - Обзаложихме се.
Аз изгубих.
На какво се обзаложихте?
Спорт.
Просто му го дай. Той знае.
Да, сър.
Какъв спорт?
На какъв спорт се обзаложихте? - Кърлинг.
Даниел залага на кърлинг? - О, да!
Неговият отбор спечели шампионата.
Добре, щом не искаш да ми кажеш...
Да, забавлявай се!
Четвърти символ - въведен.
Пети символ - въведен.
Сър, сигурен ли сте, че искате да си починете вместо да отидем на планетата?
Когато се преуморя, обикновено предпочитам да почивам.
Предполагам и на теб ще ти е приятно да си починеш от мен.
Да, но Даниел каза, че ако всичко е...
Това е бил облогът?! Дали ще отида или не? Нямате ли си друга работа?
Седми символ - активиран.
Барбър!
О, господи!
С участието на:
РИЧАРД ДИЙН АНДЕРСЪН в ролята на полк. Джак О'Нийл
::: СТАРГЕЙТ SG-1 ::: Сезон 4, Епизод 18
Участват още:
МАЙКЪЛ ШАНКС в ролята на д-р Даниел Джаксън
АМАНДА ТАПИНГ в ролята на майор Саманта Картър
КРИСТОФЪР ДЖЪДЖ в ролята на Тийл'к
и ДОН С. ДЕЙВИС в ролята на ген. Хамънд
Продуценти МАЙКЪЛ ГРИЙНБЪРГ РИЧАРД ДИЙН АНДЕРСЪН
Телевизионна адаптация БРАД РАЙТ ДЖОНАТАН ГЛАСНЪР
СВЕТЛИНАТА
Джак, трябва да видиш това място! - Даниел, стана инцидент!
Зная, получих съобщението. Но това е много важно. Тази страхотна светлина...
Барбър е мъртъв!
Какво?
Хайде.
Лейтенант Барбър показа ли признаци на депресия по време на мисията?
Напротив. Беше си добре.
Колко време го нямаше? - Бил е от другата страна около 48 ч.
И какво правеше? - Чакаше за превода, за който помагах.
Ако питате дали е изглеждал като само- убиец - не! Беше си добре. Беше...
Беше повече от добре. Никой ли не е говорил с него или да е забелязал нещо?
Нищо. - Бяхме напълно изненадани.
Аз също. Дори не зная какво да кажа.
Ще разследваме, какво може да го е накарало да направи това,
но от опит зная, че тези въпроси често остават без отговор.
Да, сър.
Д-р Джаксън, ще ни разкажете ли повече за Гоа'улдския дворец, който проучвахте?
Д-р Джаксън?
Да... Съжалявам.
Има ли белези от скорошна Гоа'улдска активност?
Не, никой не е бил там от векове.
Но имаше една стая с пиедестал.
Прожектираше светлинна холограма на тавана. Беше направо зашеметяващо!
Имаш ли идея с каква цел? - Идеи имам, но...
Но се надявах, че това ще ми разясни нещата.
Това е нещо като Гоа'улдски джобен компютър.
Надписите му са на диалект, който никога не съм виждал.
В двореца имаше подобни надписи.
Мисля... По-скоро се надявам, че представляват инструкции.
С удоволствие ще ти помогна за превода, Даниел Джаксън.
Благодаря ти. Разчитах на това.
Здрасти.
Какво гледаш? - Цифров запис.
Опитвам да преведа надписите, за които спомена Даниел Джаксън.
И как вървят опитите?
Като погледнах подробно, забелязах някой на заден план?
Не мисля, че е от нашия персонал.
Даниел не е споменавал за някой друг.
Какво не е наред с това нещо?
Не работи! - Провери ли батериите?
Трябва да се върна на планетата. - Хамънд каза, че ще ходим утре.
Това не работи, а утре е прекалено късно.
Напротив, не е.
Ще говоря с Хамънд. - Ей!
Спал ли сте въобще, след като се върнахте? - Не разбирам какво общо има това!
SG-1 преживя доста трудни седмици.
Никъде няма да ви изпратя докато не се наспите добре!
Добре съм! - Изтощен сте, докторе.
Признавам, че се изтормозих напоследък.
Но това нещо може да е ключа към всичко в този дворец.
Тук не мога да постигна нищо. - Ще тръгнете утре.
Един ден не може да е от такова значение. - Казвам ви, че е!
Благодаря за отделеното време, сър...
Отвъд възможностите ми е да разбера как човек с вашата власт
не може да ме разбере! - Престани!
Всичко е наред, полковник.
Това писмо е до близките на л-т Барбър и в него се казва, че е умрял в служба на родината.
Писах го цели два часа!
Не мога да им кажа как е умрял,
нито какво е вършил тук. Само това, че е загинал.
Разбирате ли ме? - Да, сър, разбира ви.
Разкарай го от тук.
Защо се бавим?
Даниел все още го няма, сър. - Какво?
Току-що му звъннах. Мисля, че вдигна, но сега ми дава само "заето".
Вчера искаше да потегли незабавно.
Да отида да го вдигна от леглото, а? - Мисля, че е добра идея.
Даниел?
Даниел.
Какво правиш тук?
Нищо няма смисъл.
Даниел, защо не влезеш вътре?
Опитах.
Просто ми се изплъзва...
Добре, ние ще...
Ще се справим.
Не можете!
Каквото и да не е наред, ще го оправим.
Нямаш представа за какво говоря.
Не, нямам.
Но ела вътре.
Джак?
Да.
Скенерът показва, че неврологичната му активност се забавя.
Невро-трансмитерите предават съобщенията в тялото.
Ако са в повече или по-малко, предизвикват тревожност, депресия и други състояния.
Това има ли нещо общо със състоянието на Барбър?
Почти съм сигурна, защото останалите от SG-5 са със същите симптоми.
Единствената добра новина е, че не е заразно.
Ако не е заболяване, тогава какво е?
Не зная. Такива драстични промени, обикновено се дължат на наркотици,
но организмите им са чисти от чужди вещества.
Няма нужда да споменавам, че данните от проучването на P4X-347
изключиха вредни съставки във въздуха или радиация.
Ако проследим, къде са били SG-5 може и да открием нещо.
Полковник, докато не успеем да... - Генерале, видяхме сянката на записа.
Нещо или някой е повлиял на нашите хора.
Повече от това, сър.
Ако мозъчните им функции продължат да затихват, изходът ще е фатален.
Тогава влизаме със защитни костюми и вземаме проби от "заподозрените".
Много добре, полковник. Бъдете внимателни.
Благодаря, сър.
Разбирам защо Даниел беше толкова зарибен по това място.
Наистина.
Какво откри? - Въздухът е добре, както показа робота.
Каквото и да е повлияло на Даниел и SG-5 не е било от въздуха.
Добре, внимавайте.
Това е хлапе! Явно уплашено до смърт от нас.
Вярвам, че това е стаята със светлината, за която ни разказа Даниел Джаксън.
Наистина?
Картър, какво точно зяпаме тук?
Не излъчва радиация, освен видимата светлина.
Мисля, че е нещо като украшение.
Безопасно ли е?
Трудно е да се повярва, че нещо толкова красиво
може да е опасно, О'Нийл.
Така е.
После ще се върнем. Хайде.
Хей! Да тръгваме!
Да, съжалявам, сър.
Сър, искам да направя пълен спектрален анализ на онази светлина.
После.
Може да има връзка между нея и това, което се случи с Даниел.
Нали каза, че не е опасна!
Така е, сър. Просто...
Здрасти.
Аз съм Джак.
А ти си?
Готини картинки.
Напомнят ми за първия ми апартамент.
Как са съседите от горния етаж?
Лоран.
Съжалявам. Не зная какво означава "лоран".
Така се казвам. - Здрасти, Лоран.
Джак. - Да.
Живее ли някой друг с теб? - Мама и татко.
Ще ме заведеш ли да ги видя? Искам да разговарям с тях.
Не.
Те не са тук. - Не са наоколо?
Значи си сам?
Да.
Добре, Лоран...
Някой от хората ми дойдоха тук преди няколко дни.
Бях се скрил. - Справил си се добре.
Въобще не са разбрали, че си тук.
Проблемът е, че като се върнаха у дома, всички се разболяха.
Искаме да разберем защо.
Знаеш ли защо?
Добре. Тогава ще поогледаме наоколо още малко.
Ще е добре да дойдеш с нас.
Полковник, ген. Хамънд активира портала и чака на радиостанцията.
Добре. Идвам веднага.
Хайде.
Говори Хамънд. Обадете се, полковник.
Къде е той?
Изпраща гласа си през това нещо тук.
Чуваме ви, генерале.
Виждам, че сте намерил приятел. - Да, сър.
Лоран, ген. Хамънд.
Той вижда ли ме? - Да, виждам те, синко.
Привет!
Още не сме открили нищо. Тук сме от няколко минути.
Мина повече от един час, полковник.
Невъзможно!
Джак, имам лоши новини. Всички от SG-5 са мъртви.
О, не!
Какво е състоянието на Даниел Джаксън? - Д-р Фрейзър прави всичко възможно,
но за съжаление той изпада в дълбока кома.
Не знаем колко време му остава.
Ето ви пробите. - Взехте ли проба от момчето?
Да, вътре е.
Занесете това в лабораторията.
Как е той? - Състоянието му е без промяна.
Добре.
Преди колко време е направена тази снимка?
Това е у дома. Преди да дойдем тук.
Родителите ти са дошли от друг свят? - Да - бяха изследователи.
Като вас, предполагам. Докато не дойдоха тук и тогава...
Какво точно търсим?
Ако не можеш да обясниш защо приятелите ни се разболяха
ще трябва да търсим причината за това наоколо.
Никой от приятелите ви не е влизал тук.
Искам да ти покажа нещо.
Това е подарък от баща ми за рождения ми ден.
Не е истински.
Децата от Таури също си играят с шарени оръжия без никакви функции.
Забавно е!
Разбирам.
На моя свят не празнуваме, когато някой се роди.
Без подаръци? - Просто ден, като всички останали.
Как разбираш на колко си години? - Аз съм на 101 години.
Не изглеждаш толкова стар.
Да, казвали са ми го.
И кога ще станеш на 102? - След 47 дни.
Задръж го.
Подарък за рождения ден. - Не мога.
След 47 дни няма да си тук, нали?
Затова го задръж.
Полковник, добре ли сте?
Що за тъп въпрос е това? Приятелят ми е на смъртен одър.
Добре съм.
Работим по проблема, сър. - Не искам извинения!
Полк. О'Нийл, ако не се успокоите ще трябва да напуснете. Ясно ли е?
Добре съм.
Сър, искам да проверя отново нивата на допамин.
И с мен се случва, нали? - Нека ви проверя, моля.
Каквото и да го причинява, определено засилва невралната активност в мозъка
и предизвиква пикове на допамина в тялото. - Като наркотик.
Само докато сте там на планетата.
Като се върнете тук, нивата спадат и почва депресията. Кръвната картина го показва.
Момчето има ли някакъв имунитет? - Не. Неговите данни са същите.
Няма да може да напусне планетата без страничните ефекти.
Полк. О'Нийл беше там малко повече от час.
Да, сър. Пристрастяването явно се получава моментално.
Казвате, че съм пристрастен към онова място?
Скоростта, с която се сменя настроението е пропорционална на времето прекарано там.
Надявам се, че по-краткия ви престой там няма да повлияе толкова зле като на Даниел.
Страхотно. Толкова години успях да устоя на наркотиците!
Опитах да повикам обратно Тийл'к и майор Картър.
Не отговарят, а не мога да рискувам друг екип.
Какво става? - Мозъчната му активност затихва.
Това се случи с останалите от SG-5 преди да починат.
Сър, трябва да го върнете обратно на планетата.
Като отидете там, ще ми изпратите жизнените му показатели.
Влиза в шок! Нямаме време за интервенция!
Да тръгваме!
Даниел.
Даниел!
Хайде, Даниел. Събуди се!
Картър! Тийл'к!
Къде са приятелите ми? - При светлината.
Повикай ги, моля те. - Няма да дойдат.
Опитай!
Не ми е позволено да влизам там. - За бога!
Картър, събуди се!
Кога се върнахте, сър?! - Тийл'к!
Тийл'к, хайде!
Да се махаме от тук! Веднага.
Даниел Джаксън! - Да.
Трябваше да го доведа тук. Само така можеше да остане жив.
Сър, колко време ви нямаше?
Няколко часа. Хамънд е опитал да се свърже с вас.
Не е! - Опита се.
Чух гласа му.
А ние къде бяхме? - Там вътре.
Нямам обяснение.
Фрейзър каза, че сме пристрастени към нещо, което променя химията в мозъците ни.
Сигурен съм сто процента, че причината е светлината.
Не виждам, как може да е възможно.
Знаел си, нали? Затова ти е забранено да влизаш там.
Баща ми каза, че съм прекалено млад.
Сър, ако причината е светлината, как тогава Даниел се възстанови само с идването си?
Не зная, майоре! Но искам ти да разбереш!
Иначе ще останем тук завинаги, а това е неприемливо.
По дяволите! Просто ще го изключим.
Не.
Стой тук!
Какво търсим, сър?
Бутона за изключване.
Добре... Ако не можем да го спрем...
ще...
О'Нийл!
О, човече...
Мамка му, това нещо е опасно.
Според мен, управляващият механизъм е вътре в пиедестала.
Ако насочим вниманието си към него, би трябвало да успеем.
Радвам се да ви видя жив и здрав, д-р Джаксън. Мислехме, че сме ви изгубили.
Честно казано, не помня нищо след като ви се разкрещях. Съжалявам.
Всичко е наред. Имате ли нужда от нещо?
Очила и провизии. Явно няма да ходим никъде известно време.
А също и онзи малък компютър, който не успях да задействам по-рано.
Ще го изпратя веднага. Къде е полк. О'Нийл?
Хора, разбрах как...
Как го направи? - Дистанционно.
Мислех, че е развалено. - Беше прав. От батериите е.
Така ли? - Черпи мощност от тази стая.
Затова не работеше на Земята.
Колко време се взирахме там? - Не съм сигурен.
Ген. Хамънд изпрати провизии и...
Двамата с Лоран успяхме да преведем надписите по това нещо.
Толкова дълго?
Точното възприятие за време е първото което изчезва, когато сте надрусани!
От превода ни с Лоран, разбрахме
че Гоа'улд са ползвали мястото като наркотична стая.
Симбиотите им са предпазвали телата на приемниците след напускане на стаята.
Това означава, че аз ще мога да напусна тази планета.
Пак извади късмет!
Чакай малко! Ти току-що го изключи - защо тогава не съм се депресирала още?
Може би минава време докато се почувстват ефектите.
Нека използваме това време.
Лоран.
Джак.
Сега...
Къде точно отидоха родителите ти?
Много далече от тук. - Колко далече? В коя посока?
Хлапето крие нещо.
Тийл'к и Картър, елате с мен.
Какво?
Предполагам, че възможността да останем тук завинаги вече започва да се очертава.
Хамънд ще се грижи за нас, докато разберем как да се приберем у дома.
Готин плаж.
Ще е чудесно извинение за теб.
Моля? - Да не правиш нищо известно време.
Какво? - Забрави!
"Забравете, сър!" - Хайде стига!
Да не мислиш, че ще ти козирувам ако останем тук завинаги!
Чуйте, майоре! - Няма начин.
"Няма начин, полковник!"
Какво? Трябва да приема, че ще е така за постоянно?
Така е в момента. - Какво значение има?
Картър, вече си в абстиненция! - Аз ли съм абстинентна?
Да! Аз също!
О'Нийл! Майор Картър!
Мисля, че открих родителите на Лоран.
Ето това са майка ми и баща ми.
А това съм аз.
Доста по-млад си на снимката. - Да, стара е.
Да, така е. - Може ли да те снимам?
Разбира се.
Супер!
Съжалявам, че не можете да си тръгнете. - Съжаляваш ли?
Имам предвид, че е нормално да искаш да имаш компания.
Може би затова не ни каза, че светлината е опасна.
Не. - Няма проблем. Не съм ти ядосан.
Не е затова.
Какво има?
Отново изпитахме наркотичен глад.
Аз се чувствах добре, докато ви нямаше.
Сър, аз също започвам да идвам на себе си.
Аз също. Какво става?
Явно ни влияе нещо различно от светлината.
И трябва да останем в близост до него. - Значи не само сме заклещени на планетата.
Трябва да стоим точно тук.
Няма да е толкова забавно, както когато светлината работеше.
Не се чувствам длъжен да остана тук.
Сър, мисля, че сте прав.
За какво? - Светлината не влияе на мозъците ни.
Тя е в допълнение на нещо друго, което обърква химията в главите ни.
За забавление? - Вероятно повече от това.
Цветовете и играта със светлосенките вероятно задействат химични реакции.
Но не това е причината за състоянието ни. - А коя е причината?
Наоколо трябва да има устройство, което излъчва енергия или радиация,
но не можем да го засечем с нашите прибори.
Хайде, Лоран.
Кажи защо тази стая не ти влияе?
Още съм прекалено млад.
Откъде знаеш това? - Татко ми каза.
Възможно е това място да влияе само да възрастни индивиди.
Фрейзър каза, че и той е пристрастен също като нас.
Права е, светлината не ми влияе.
Тогава какво е сторила с родителите ти?
Трябва да знаем какво прави това нещо!
Като се върнат, ще ви обяснят. - Няма да се върнат!
Напротив. - Някой е заровил телата им!
Сега ни кажи как да спрем проклетото нещо!
Разбери как работи. - Да, сър.
Хей.
Извинявай.
Хубава снимка. Родителите ти ли са?
Аз ги убих.
Ти?
Открих...
Какво е станало?
Когато намерихме това място...
Всичко, което правеха бе да се взират в светлината.
По цял ден.
Светлината не ми влияеше. Татко ми каза, че е така, защото съм млад.
Така или иначе не ме пускаха да влизам в стаята със светлината.
Всеки ден ги молех да престанат.
Но те просто ме караха да им нося разни неща.
И ти си им носил.
И?
Един ден спрях.
Минаха много дни, преди гладът им да надделее над светлината.
Тогава излязоха да ме търсят. Да търсят храна.
Аз се вмъкнах в стаята със светлината.
И я изключих.
Не само нея. Спрях всичко.
Не знаех дали ще им навредя. Исках само да се приберем у дома.
Не си виновен.
Умряха заради мен.
Крещяха. Излязох навън, но те бяха като полудели.
Тогава отново включих всичко.
Но те бяха влезли във водата.
Много навътре.
И влизаха все по-навътре.
Виках им, че съм го включил, но те продължаваха.
Отидоха много далече.
На другия ден ги открих на брега.
Лоран...
Опитал си да им помогнеш. Да ги освободиш.
Не си виновен.
Липсват ми.
Зная.
Какво става? - Мислим, че ще можем да го изключим.
Не им позволявайте.
Ще умрете, като родителите ми.
Ако го спрем изведнъж - Лоран е прав. Пак ще изпаднем в абстиненция.
Тийл'к и Даниел успяха да преведат някои фрагменти, сър.
Смятат, че устройството може да се изключва постепенно.
Гоа'улдите, които са използвали това място са се нуждаели от роби да се грижат за тях.
Вече намалихме мощността, без да сме усетили нещо негативно.
До три седмици, ще се оправите напълно.
Тогава ще можете да се приберете у дома. - Три седмици в палат край брега.
Тийл'к, ти можеш да тръгваш и да кажеш на Хамънд какво е положението.
Добре.
И тогава ще си тръгнете? - Мисля да се приберем всички заедно.
Да, той ще се оправи като нас.
Мога да дойда с вас?
Разбира се.
Хайде да отидем да изпратим Тийл'к.
Обичаш ли сладолед? - Какво е сладолед?
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2001